- Fart på, piger. - Vi er næsten klar.
- Du har for meget metal på dig. - Det er ikke så meget.
Jeg er dommer, ikke konge af Asien.
Giv en til din søster. Giv en til din søster!
Tag dit slør på, vi kommer for sent.
- Jeg kysser dig, patronus. - Hvad vil du, Mabinio?
Jeg går lige til sagen.
Mine pissepotter er blevet knust ni dage i træk.
Soldater - jeg nævner ingen legioner -
fandt det morsomt at tømme dem ud over retskafne borgere.
Hvem ved, om det var soldater?
Det kan have været gladiatorer.
Jeg kan godt genkende soldater.
Jeg er ikke forudindtaget. De fleste er gode nok, ligesom dig.
- Men der er et udenlandsk element... - Det skal ikke gentage sig.
Nej, det håber jeg. Romere, der fortjener respekt,
bliver i stedet gennemblødt af pis.
Ikke en dråbe tilbage. Hvordan skal jeg kunne lave tøj uden pis?
- Hvordan skal jeg lave... - Det skal ikke gentage sig.
Tak, patronus. Minerva bevare dig.
Broder Mascius.
Broder Vorenus.
- En stor mand nu. - Du er heller ikke så lille.
De romerske kællinger.
Jeg har ikke lavet andet end at kneppe og spise, siden jeg kom.
Vi er ikke i felten nu, broder.
Jeg ville ikke støde kvinderne.
Jeg ville gerne tale mere, men klienterne har foretræde.
De bliver sure, hvis jeg ikke tager imod i den rette rækkefølge.
Naturligvis.
Undskyld mine grove soldatermanerer.
- Hvad bringer dig hid? - Jeg ville se, hvordan du har det.
Det ser ud til, du har det godt.
- Hvor er Titus Pullo? - Det ved jeg ikke. Jeg har ikke set ham.
I to var som Castor og Pollux.
Pullo er død for mig.
Jeg er glad for, at det går godt for dig.
- Hvordan har vores gamle fører det? - Godt.
Udmærket.
Jeg vil ikke lyve.
Dine brødre er utilfredse. De føler sig svigtede af føreren.
De kan ikke få flere penge. Der er en aftale.
Ja, det er sandt. Betalingen er fin nok.
- Han har fået sit portræt på mønterne nu. - En møntpræger kan afbilde, hvad han vil.
Vore brødre har brug for mere end penge
for at leve et ærefuldt liv.
Hvad skal de gøre, når pengene er sluppet op?
Begynde at arbejde? Næppe. Hvad skal de gøre?
Drop det der. Sig det lige ud.
Vi vil have jord i Italien.
Cæsar vil give alle veteraner jord, men ikke i Italien.
Cæsar gav dig jord i Italien.
Som dommer skal jeg have indtægter. Men jeg er én mand, ikke legioner.
- Det er sikkert meget fin jord. - Jeg har ikke set den. Jeg har for travlt.
Selvfølgelig har du travlt.
- Vi vil ikke være urimelige. - Så lad være.
Vi har en aftale.
Tal med din chef.
- Mars og Bellona bevare dig. - Og dig.
Pas på, chefen...
Vær hilset, Pullo.
Hvordan går det?
Vil du have en mus?
- Tag en. De er yderst velsmagende her. - De bedste mus i byen.
Har du arbejde til mig?
- Dødsfald er altid eftertragtede. - Giv mig et navn.
Problemet er, at det skal ske diskret.
Du jagtede den sidste gennem gaderne
som en kylling.
Du kunne lige så godt have gjort det i Forum.
- Næste gang skal jeg være stille. - Jeg ved ikke.
Jeg må tænke på mit rygte.
Folk kommer til mig, fordi de ved, at mine folk er pålidelige.
Det stemmer. Pålidelige folk.
Næste gang skal jeg nok være stille som graven.
Kom tilbage i morgen ved samme tid. Urbo vil føre dig til din mand.
Giv mig nogle penge i forskud.
Ikke her.
Dette er et respektabelt sted for ærbare borgere.
Hvad vil de have, jeg skal gøre? Jeg kan ikke skabe agerjord.
Jo, du kan. Det hedder udsættelse.
- Hvem skal jeg udsætte? - Dine fjender.
- Har jeg stadig fjender? - Sært nok.
- Med tiden bliver de mine venner. - Og veteranerne bliver dine fjender...
medmindre du gør noget.
Kan de vende sig mod mig?
De ville aldrig bekæmpe dig,
men hvis de ikke er tilfredse, kunne de røve folk.
I dit navn. Ikke godt.
Hils Mascius og sig,
at jeg værdsætter hans oprigtighed.
Sig, at veteranerne er som sønner for mig,
og at alle loyale veteraner vil få god jord i...
Pannonia. God, frugtbar jord.
- Pannonia? - Sig frem.
Jorden er dårlig, og Pannonia ligger langt væk. Mascius vil afslå det.
Har Mascius mændenes fortrolighed? Kan han påvirke dem?
Han kan påvirke tiende, og gennem den de andre.
Så tilbyd ham noget personligt.
- Inden for hvilke grænser? - Det er op til dig.
Åh, dommer Vorenus...
Min niece skal opføre et symposion.
Jeg vil gerne se dig og din kone som mine gæster.
- Det vil være en ære. - Du ser bekymret ud?
Min kone og jeg er simple folk.
I vænner jer hurtigt til det finere selskab.
Hvordan er den?
Langt mere bekvem.
Min ryg havde ikke klaret endnu en af Ciceros lovtaler.
Han lovpriser dig så længe,
at man næsten tror, han mener det.
- Vær hilset, hr. dommer. - Vær hilset, borger.
Min mand er hjemme.
Det var pænt af jer at kigge forbi.
En fornøjelse.
Jeg tager gerne mod jer igen.
Tak.
Stop det der.
Tag imod os...
- Jeg ville... - Mine damer.
Hr. dommer.
- Husbond... - Hvad er nu det her?
De er hyret. Imponerende, ikke?
Giv dem mere tøj på.
Du ser træt ud.
- Læg dig lidt. - Hvis bare jeg kunne.
"Efter krav fra senatet og folket"
"er vor elskede fader, Gajus Julius Cæsar"
"blevet udpeget til diktator på livstid."
"Den femte måned vil fra nu af hedde juli, til ære for ham."
Fjern det der.
Cassius.
Det nytter ikke noget. Billedet er overalt.
Men kong Cæsar ved, at du er loyal.
Det bekymrer mig ikke.
Men ser jeg virkelig sådan ud?
Det ligner.
Hvor tragisk.
Men et billede kan ikke gengive din kraft,
din ædle vitalitet.
Det er sandt.
Du har dine forfædres elegance,
derfor tegner plebejerne dig.
De ser mit navn, det er alt.
Tossehoveder. Lad os tale om noget andet.
Navne har stor betydning.
Du kan kalde en kat for en fisk, men det lærer den ikke at svømme af.
Plebejerne elsker frihed.
De løfter ikke en finger for den.
Plebejerne kan lide at se overklassen slås.
Det er billigere end teatret, og blodet er ægte.
Følg med mig.
Se den der.
Det er en stol. Og hvad så?
Stol? Det er en trone.
Troner er normalt mere udsmykkede.
Det der ligner helt klart en stol.
- Er du blind? - Vær ikke hysterisk.
- Din mor sagde, du var en kujon. - Min mor er meget ulykkelig.
- Tilgiv mig, jeg talte i vrede. - Jeg er hverken kujon eller blind.
Jeg ved, hvad Cæsar er.
Jeg kan se.
Men jeg har svoret at være hans ven.
Nej, jeg er hans ven.
Og for venskabets skyld lader du republikken dø.
Jeg er kun et menneske.
Republikkens skæbne hviler ikke i mine hænder.
Du tager fejl.
Republikken hviler i dine hænder.
Folket accepterer ikke en tyrans død,
hvis ikke Brutus fører kniven.
Nu går du for vidt!
Han skal dø.
Du ved, han aldrig vil acceptere landsforvisning.
Han skal dø.
Vent, min ven. Vent!
Hvordan var den galliske fisse så?
Sikkert godt fedtet.
Tal ikke, før jeg taler til dig.
Der i midten. Aufidius.
Morder! Morder! Morder!
Morder! Han har dræbt Aufidio!
Pannonia?
- Pannonia ligger 1400 kilometer væk. - Snarere 1000.
Næsten i Germanien. Det er ikke engang en provins.
Jorden er mørk og dyb. Skovene er fulde af byttedyr.
Fulde af røvere og banditter.
Vore brødre vil ikke slås mere.
Accepterer brødrene Pannonia, vil Cæsar være dig dybt taknemmelig.
- Hvordan det? - 5.000 denarer.
- Jeg forstår det ikke. - Det tror jeg, du gør.
Jeg har været trofast over for brødrene, siden jeg udgød blod første gang.
Skulle jeg svigte dem for 5.000 denarer?
- Så 7.000. - Om du så sagde 20.000,
- så er jeg ikke så grisk som visse andre. - Som hvem?
Jeg siger bare, at min ære ikke er så billigt til salg.
Ved at støtte Pannonia ville du ikke forråde vore brødre.
Hvis de ikke tager Pannonia, får de ingenting.
- Mænd med sværd sulter aldrig. - Men de dør. Først officererne.
- Femten. - Ti.
Tolv.
Så går jeg, broder.
- Det var rart at se dig. - I lige måde.
- Er han gået? - Ja.
- Ser det godt ud? - Du er meget smuk.
Jeg er så bange, at jeg næsten ikke kan trække vejret.
Det skal nok gå.
Jeg nægter at tage mig af simpel graffiti.
Tegnerne tager ikke fejl.
- Brutus vil forråde dig. - Du virker meget sikker.
Hans mor vil tvinge ham. Hun helmer ikke, før du er død.
Servilia er ikke glad for mig, men ønsker hun mig ligefrem død?
- Du overdriver. - Nu har jeg advaret dig.
Jeg har advaret ham.
Du sidder langt væk.
På en behagelig plads, håber jeg.
- Det kommer ud på et. - Det siger man jo.
Jeg har brug for din hjælp.
Din mor er et ondskabsfuldt og hjerteløst væsen,
men jeg er...
ulykkelig uden hende.
Jeg har forsøgt at forføre hende, men hun skyer mig som en spedalsk.
Hun nægter endda at tale med mig.
Vil du tale med hende?
Lad hende vide, hvordan jeg lider?
Det behøves ikke.
Hendes foragt er rent skuespil.
Hun er dybt forelsket i dig.
Det er en dum løgn!
Atia, lad mig tale med dig...
Hvem er den person ved døren?
Skønheden i den vulgære dragt.
Det er nok Lucius Vorenus' kone.
Hvor er her smukt.
De har endda malet loftet.
Der er noget pragtfuldt gadeagtigt ved hende.
Lad mig introducere dig.
- Måske skal vi gå lidt rundt. - Vi bør vente.
- De kommer herhen. - Rolig.
Min niece vil gerne hilse på din smukke kone.
- Det er en ære. - Niobe, Atia.
Hvordan fik du sådan en skønhed?
Da hun stadig var ung og dum.
Vil du underholde Niobe, mens jeg taler med hendes mand?
Meget gerne.
Du må fortælle mig, hvem i alverden
- der har syet denne mageløse dragt. - Det har jeg.
- Det er da ikke rigtigt. - Jo.
Nå, hvad siger Mascius?
Han accepterer Pannonia for tolv.
Udmærket.
Jeg troede ikke, han ville sælge sig så billigt.
Du bør forhandle alle bestikkelser.
Helst ikke.
Det var min spøg.
Jeg forstår.
Værsgo.
Du har købt en mand
og reddet tusinder fra at blive banditter.
Jeg ønsker mig tit tilbage til Gallien. Krig er så simpel.
- Vorenus... - Dommer Vorenus, om jeg må bede.
Han rangerer højere end dig nu.
Undskyld, dommer Vorenus.
Rygtet går blandt tjenerne
at Titus Pullo sidder fængslet sigtet for drab.
- Passer det? - Ja.
Han har arbejdet som lejemorder.
Han dræbte en mand ved højlys dag.
- Vi må hjælpe ham. - Vi må ikke gøre noget som helst.
- Ingenting? - Manden, han slog ihjel, var Aufidius Dento,
vicechef for Caelius-sømmagernes forening.
En populær mand og højlydt kritiker af mit styre.
Folk vil tro, at jeg gav ordre til mordet.
Derfor kan jeg ikke hjælpe Pullo.
Gjorde du det?
Gav ordre til det?
Jeg kendte ikke til hans eksistens.
Jeg ved ikke, hvorfor det skete.
Der kan være mange grunde.
Det må ikke virke, som om jeg lader alle, der går imod mig, myrde.
Jeg ville miste støtte.
Måske kan Vorenus og jeg...
Og heller ingen af mine nærmeste må hjælpe ham.
Hvem skal hjælpe ham med at finde en advokat?
Han er skyldig.
Folk skal se, at alle er lige for loven.
Jeg ved, han er som en bror for dig, men vi har intet valg.
Hvert et ord er sandt.
Vi kan nok godt gå nu.
Kan vi? Det er hyggeligt, men...
Jeg ved det.
Castor. Hent jøden Timon herhen i morgen.
- Godnat, Mor. - Godnat, min skat.
Der er da intet galt med den.
Har du brug for rådgivning, Moses?
Prima juridisk rådgivning.
Tag mig! Førsteklasses advokat.
- Er du dygtig? - Dygtig?
Jeg kunne få Medea frikendt. Hvad er det for en sag?
Det drejer sig om Titus Pullo.
- Gå din vej, jøde. - Vil du ikke tage sagen?
Jeg ville hellere sutte Plutos tornede pik.
Er der slet ingen?
Er der nogen, der søger arbejde?
Er der nogen?
Det ville gå meget lettere, hvis du sagde, hvem der betalte.
- Det viser anger. - Det kan jeg ikke.
Det har jeg lovet.
Du skulle måske bruge penge til at hjælpe din syge mor? Eller en ven i nød?
- Det ville se bedre ud. - Jeg skulle bruge penge til vin.
Har du nogle venner, der kan tale for dig?
Der må da være nogen.
Godt brød, det her. Har du mere?
Titus Pullo, soldat i trettende legion.
Anklaget for mord
på borgeren Aufidius Dento,
Caelius, Falernas stamme.
Stillet for retten af dennes venner.
Kast ham for dyrene!
Vi begynder.
Hvem taler for Aufidius Dentos lig?
Jeg, Maius Nigidius.
Hvem taler for Titus Pullo?
Det gør jeg.
Priscus Maevius.
Værsgo, anklager.
Borgere, venner...
Da jeg hørte om Aufidius' død,
blev jeg dybt bedrøvet.
En god mand dolket, slagtet!
Stukket ned ved højlys dag på åben gade.
Afskum!
Jeg blev dybt bedrøvet,
men ikke overrasket.
Uhyrligheder som disse er blevet hverdagskost.
Uslinge som han
- er lige så almindelige som rotter. - Det stemmer!
Jeg skal ikke trætte jer med beviser for hans skyld. Se på ham!
Vi ved, at han er skyldig.
- Vær hilset, broder. - Og dig, broder.
Hvad laver du her? Jeg troede, Pullo var død for dig.
Snart er han død for alle.
Måske tager du fejl.
Meget kan ske, inden solen går ned.
- Hvad? - Pullo er ikke alene.
Vi lader ikke en broder blive dømt af den pøbel.
De hunde vil snart bjæffe højere.
Når de tager ham ned derfra, rykker vi ind og henter ham.
- Træk dem tilbage. - Hvorfor?
Forstår du ikke, hvad der står på spil?
- Broder Pullos liv. - Hvad der står på spil politisk.
Jeg vil kneppe politikken i røven.
Folk vil tro, at Cæsar beordrede mordet på Dento,
- og så må Cæsar stå til ansvar. - Cæsar kan gøre, hvad han vil.
Han prøver at genoprette ro og orden,
og det lykkes ikke, hvis hans soldater myrder ustraffet.
- Jeg kan ikke trække dem tilbage nu. - Hvorfor?
- Det vil sætte mig i et dårligt lys. - Det kan blive langt værre.
Ville du fortælle dem det?
Om nødvendigt.
Se på os...
Hvordan er det kommet så vidt?
Det er for republikkens bedste.
Det er jo en god sag.
Træk dem tilbage.
Tilmed nægter denne soldat,
dette bæst, denne barbar, som ingen ved hvor kommer fra,
at sætte navn på sine bagmænd.
- Cæsar! - Cæsar!
Vi nævner ingen navne, medborgere.
Vi kan sagtens gætte,
men vi kan ikke vide,
og det gør forbrydelsen værre.
Findes der en straf, der er hård nok?
Nej!
Det tror jeg ikke.
Men min ærede kollega kan måske oplyse os.
Tal, Priscus Maevius!
Denne mand...
er kun en hjælpeløs tjener.
Et redskab. En hånddukke.
Vi burde have medlidenhed, ikke føle had.
Medlidenhed...
for at han er sunket så dybt.
Hævder du, at han er uskyldig?
Nej, jeg siger bare...
Så er vi færdige med ham.
- Benægter du hans skyld? - Nej.
Titus Pullo dømmes til døden i arenaen.
Jeg har altid betragtet dig som min søn.
Skal vi have sådan en samtale?
Godt træk.
Jeg vil bede dig om en tjeneste. Mellem far og søn.
Nogen må overtage Makedonien efter den idiot til Valerius.
Jeg ville gerne udpege dig.
- Skulle jeg styre Makedonien? - Hvis du vil.
Hvorfor i furiernes navn vil du have det?
Du er den rette til opgaven.
Få ville passe dårligere.
Du har altid undervurderet dig selv.
Du ville kunne udrette store ting, hvis bare du anstrengte dig, Brutus.
I Makedonien?
Næppe.
Tænk over det.
Jeg har brug for en, jeg kan stole på.
- Vil du have mig væk fra Rom? - Nej.
Jeg har brug for din hjælp.
En, du kan stole på...
Er det forkert at stole på dig?
- Tvivler du? - Det sagde jeg ikke.
Har jeg givet dig grund til at tvivle?
Siden du spørger, så ja.
- Du taler om gamle dage. - Tæller gammel svig ikke?
Jeg forrådte dig ikke.
Havde du sagt, at du ville angribe Rom
og bedt om min troskab,
så havde du fået den.
Jeg havde troet, du var gal,
men jeg havde givet dig min troskab, for jeg betragtede dig som min far.
- Brutus... - Men du bad ikke om min troskab.
Du krævede den med sværd i hånd. Jeg forrådte dig ikke.
Undskyld. Jeg forløb mig. Du har aldrig forrådt mig.
- Hvorfor stoler du så ikke på mig nu? - Det gør jeg også.
Du sender mig væk fra Rom for at styre Makedonien.
Tak.
Det er en ære, men jeg rejser ikke.
Jeg har ret til at insistere på, at du gør det.
Som min far...
Jeg betragtede dig som min far!
Bare i et år eller to.
- Indtil byen er stabil. - Undskyld mig, jeg har det ikke så godt.
- Vi må afslutte spillet senere. - Vær nu rimelig.
Du er på alle mure med en kniv mod min strube.
Det ville være dumt af mig at ignorere det.
Kun tyranner har grund til at frygte tyranmordere.
Og du er ingen tyran!
Det har du sagt igen og igen.
Du må gerne gå.
Janus, Gaia og Dis...
Jeg beder jer ydmygt om at modtage dette dyr som min offergave.
Hvis det behager jer,
beder jeg jer give Eirene et langt liv.
Ligesom min ven Lucius Vorenus og hans familie,
hvis det ikke er for meget at bede om.
Og lad Eirene vide,
at jeg angrer det, jeg gjorde.
Op med dig, soldat!
Tag jer i agt for ham her.
Han er soldat.
Slås nu, din kujon.
- Rejs dig op og slås. - Jeg vil ikke.
Du skal gøre modstand.
Ikke, hvis jeg ikke vil.
Jeg vil bare dø.
Så gå blot i gang og få det overstået.
Bevæg dig!
Har du ingen værdighed?
Rejs dig op og slås!
- Vågn op, soldat! - Rejs dig op!
Kom og sut min pik.
Bare hold sværdet.
Rejs dig op og hold sværdet. Du behøver ikke løbe rundt.
Du er bare en kujon.
Du og hele Trettende. Et bundt feje kujoner.
Tal ikke om Trettende.
Jeg pisser på Trettende!
Svineunger, hele bundtet.
Du og hele Trettende kan stille op på række og sutte...
Pullo!
Trettende!
Pullo! Pullo!
- De forsvinder om efteråret. - Hvem?
Ålene, de forsvinder alle sammen.
- Virkelig? - Hvor?
- Hvad? - Hvor tager de hen? Ålene?
Ingen ved det. Det er et mysterium.
Jeg har ventet længe på dig.
Hvis vi hyrer dig igen,
så brug ikke veteraner næste gang.
Mor?
Jeg skylder ikke længere Cæsar mit venskab.
Jeg må gøre min pligt.
Jeg taler med Cassius.
Jeg ser, hvad vi kan gøre.